Marcus Flavius Aquila.
Fjerde Galliske kohorte, anden legion.
Kommet for at tage kommandoen.
Lutorius Drusillus Salinator, fungerende kommandør.
- Hvor er garnisionens kommandør? - Han rejste i morges, sir.
Kunne ikke vente med at komme væk.
Vagt skemaet, og nøglerne til lønnings kassen.
- Ingen kassere? - Vores garnision er ikke stor nok.
Desværre, det job tilfalder dig.
Som du nok har set,
har vi haft lidt problemer med latrinerne,
men vi har nogen der arbejder på det.
- Uden held. - Indtil nu.
- Er dette deres første kommando, sir? - Det er det.
Hvorfor har du valgt Britannien?
Du har famillie forbindelser, Mener jeg.
Nej.
Jeg har lagt mærke til fortet, har brug for noget reperation.
Det må vi gøre noget ved.
Ja, sir.
Kom så, kom så, kom så.
Ind på linje, soldat! Nu! Træd ind!
Vores nye kommandant, Marcus Flavius Aquila.
Hvor er vores nyslåede kommandør?
Sikkert ved at pakke hans regel bog ud.
Mærk mine ord. Marcus Aquila er skadelig.
Nå, i ved vel hvem hans far var.
Manden der mistede den niendes ørn.
Og ikke mindst, 5000 mænd.
Det var lidt hovedløst.
Jeg har hørt, han bad om at blive sendt her over.
- Til det her lorte hul? - Ja.
Jeg siger jer. Jeg marcherede med Ørnene i 23 år.
Jeg kender et dårligt tegn, når Jeg ser et.
Drengen er et dårligt tegn.
Mithras, lysets herre.
Vær sød, at hjælpe mig. Vores faders fader.
Hjælp mig med at lede mine mænd godt.
Lad mig ikke vanære min legion.
Vær sød, hjælp mig genvinde min famillie's ære.
Grav dybt, drenge.
Jeres liv afhænger af dette forsvar.
I skal adlyde jeres instruktioner!
Jeg har hørt, at korn leverancen ikke er kommet.
Jeg vil sende en patrulje ud for at undersøge.
Jeg ville ikke bekymre mig, sir. En dag forsinket, er ingenting her ude.
Nå, det er det for mig. Send en patulje ud.
Tro mig sir, det er for farligt.
Vi har fået rapporter om en Druide der vandrer i landsbyerne.
Lige nu, Ville Jeg ikke sende en patrulje ud.
Mændene, de har også brug for føde.
Patrulje! Fremad! March!
Venstre, højre, march.
- Væk Lutorius. - Ja, sir.
- Hørte du det? - Sir?
Jeg håber patruljen klarere sig.
Det ser ud til Jeg har vækket dig for ingenting.
Hvad hørte du?
Det er formentlig, nok en ko
Der. Det. Hørte du det?
Forbande det mørke.
Skal Jeg kalde mændene til våben?
Hvis det bare er køer, vil de ikke takke dig.
Hellere vrede end døde.
Hent dem.
- Men i stilhed. - ja, sir.
Soldat, vågn op!
Forbandede hjelme!
Kom så, kom så! Afsted, afsted, afsted!
Giv mig en fakkel!
Vent! Rolig!
Hold jeres linjer!
- Sir. - Godt gjort, sir.
- Godt gjort. - Sir.
Må solens lys være med dig, broder.
Der kunne ligge mange flere af os, sir.
Er der noget nyt om patruljen?
Sir!
Jeg vil ikke lade dem dø.
Saml halvtres fra reserven og lade dem blive ved porten.
Sir... Lad mig lede dem.
Det var min beslutning at sende en patrulje ud.
Det er mit ansvar at få dem tilbage.
Saml mændende.
Mithras, lysets herre, vores faders fader,
lad mig ikke bringe uheld til min Legion.
Mithras, lysets herre, vores faders fader,
accepter vores ofre,
så det ikke bringer uheld til min Legion.
På min ordre!
Danner vi borgskjold!
Klar!
Åben porten!
Legion! Hurtig, March!
Borgskjold!
Nu!
- Fremad! - Fremad!
Fremad!
Lås borgskjold! Nu!
Hold cirklen!
- Hold cirklen! - Hold cirklen!
Her! Skær ham fri!
Hold cirklen!
Hold den!
Hold cirklen!
Fald tilbage!
Løb!
Fader, hvor er du?
Fader.
Hvil nu. Lig stille, stille.
hvor er Jeg?
Du er stadig i Britannien. Calleva.
Calleva?
Din lejr læge fik dig her til.
To hundrede mil i en træk vogn.
Nogle få er såret, så det er under du ikke døde.
Jeg er din onkel, på din fars side. Aquila.
Dette er ikke de bedste betingelser,
at mødes på, men...
vi forventer at du overlever,
så vi masser af tid til at lære hinanden at kende.
Lad være. Vær sød, lig stille. Patienten må hvile.
Jeg håber medicinen, han giver dig hjælper på dig.
Det lugter frygteligt, ligesom en af hans prutter.
Mine mænd?
Hvad sketer der med dem?
Dine mænd blev reddet.
Takke være din indsats.
Hvil nu.
Marcus.
Du har en gæst.
- Lutorius. - Sir.
Mændene har spurgt efter dig.
Og hvordan har de det?
Ivrige for at vide hvordan deres kommandør har det.
Du har nogle nyheder til min nevø?
Ja, undskyld.
Vi har fået en besked fra Rom.
For at forsvare fortet under extremt press,
Er den fjerde galliske kohorte,
blevet tildelt den gyldne laurbær krans.
Fra idag af, vil deres standard bære den første krans.
Sig til mændene Jeg ikke kunne være mere stolt.
Og det er ikke det hele, sir.
De har tildelt dig, et militært armbånd.
for iøjnefaldene mod
Og en ærefuld aftrædelse,
på grund af dine sår.
Citatet siger "ære og trofasthed".
Ære og trofasthed.
Må Jeg være den første med at ønske tillykke.
Det var godt af dig at komme så langt.
Sir.
Tak, Lutorius.
Stephanos. Lad ham være.
Det er der ingen medicin for.
Hjælp ham ned.
forsigtigt.
roligt.
Sjovt.
Hvordan var min far?
Din far?
Din far var den perfekte romer,
med alt hvad det indebær.
Var manden der mistede Ørnen den perfekte romer?
Hvordan man mistede Ørnen, er der ingen der ved.
Men hvis din far døde mens han forsvarede den,
så døde han ærefuldt.
Det er hvad vi siger til os selv. Men hvad hvis han ikke gjorde?
Hvad?
Hvad hvis han var en kujon og løb?
Og nu... en kamp til døden!
Det er en slave.
En gladiator og en slave er aldirg en fair kamp. Aldrig.
Kom så. Kom så.
- Kom så! - Kom så!
det er modigt. Han giver ham sin død.
Kom nu , kæmp!
Se der, se der!
Kæmp!
- Kom op, knægt! - Bekæmp ham! -- Kæmp!
- Kæmp jævnt! - Rejs dig!
- Rejs dig op og kæmp! - Rejs dig!...
Rejs dig! Kæmp!
- Kom nu! - Kæmp!
Kom nu! Rejs dig!
Dræb! Dræb! Dræb!
Dræb! Dræb Dræb!
Dræb ham!
Lev! Lev!
Lev! Kom nu, hvad er det her?
Kom nu, få fingeren i vejret!
Kom nu, i fjolser! Lev! Alle sammen, lev!
- Dræb, Dræb! - Det bedre, det er liv!
Få fingeren i vejret! Få fingeren i vejret!
- Lev! - Kom nu i fjolser!
Få fingeren i vejret!
Lev!
- Lev! - Lev!
Kom nu!
Ingen tvivl det var ikke forventeligt.
Hvorfor reddede du ham?
Stephanos!
Jeg har besluttet at Stephanos er for gammel til at tjene to herre.
Jeg har købt dig din egen slave.
Jeg har ikke brug for min egen slave.
Marcus.
Jeg skulle have været spurgt.
Ja, men... det blev du ikke.
Slave!
Hans navn er Esca.
- Jeg har ikke brug for dig. - Jeg ønskede ikke at blive købt.
Du skulle have flygtet.
Min onkel ville ikke have stoppet dig.
Du reddede mit liv.
Jeg har en står i gæld til dig.
Imod dit ønske.
Ingen mand burde tigge for sit liv.
Du gjorde ikke. Jeg gjorde, på dine vegne, og...
Jeg mente ikke.
Jeg er Briganternes søn,
som aldrig bryder deres løfte.
Min fars dolk er mit løfte.
Jeg hader alt hvad du står for.
Alt hvad du er.
Men du reddede mig.
Og for det må Jeg tjene dig.
Hvem tilså dette sår?
Lægen i lejren.
Var han fuld? Har aldrig sådan et rod.
Du må have været i konstant smerte.
At sende ham to hundrede mil i en træk vogn, slog ham næsten ihjel.
Jeg er nødt til at åbne såret igen.
Der er stadig metal derinde.
Nå... Men, det er vist på tide.
Du gør det, ikke?
- Ja. - Det er ovre før du ved det.
Jeg har de bedste knive i branchen.
Noget vin.
- Parat? - Parat.
Du kan gå.
Nej. Jeg har brug for slaven for at holde dig nede.
- Kan min onkel ikke gøre det? - Mig? Nej...
Jeg er begyndt at hade synet af blod,
især, blodet fra nogen Jeg holder af.
Vær stærk.
Hurtigt. Hold ham nede.
Brug hele din vægt, slave!
Hårdere!
Træk vejret dybt.
Når Jeg siger "nu", så luk det ud.
Nu!
Blev Jeg pinlig?
Tak.
Der er han.
Spyd! Nu!
Skær ham af! Vend rundt!
Som Jeg husker det, er de ret glade for dig.
Marcus. Må Jeg præsentere min nevø,
Marcus Flavius Aquila.
Claudius Marcellus er en gammel ven,
og den ærede Legate fra den sjette Legion.
Din onkel er en gammel sparrings partner.
Tribune Servius Placidus, og...
Uundværlig medlem af min stab.
fornøjelse.
Ah... Maden er klar.
Kogte æg og fisk.
Lad endelig være med at skynde jer.
Hvis det var mit valg, Ville Jeg være soldat hele mit liv.
Men, min far insiterede At Jeg gik ind i politik.
Har vi mødtes før? Dit navn lyder bekendt.
Oh, Jeg tvivler.
Tribunernes klub, i Rom?
Nej, Jeg var kun en kohorte centurion.
Ah. Rigtigt. Nu kan Jeg huske det.
Flavius Aquila...
Din far marcherede også med Ørnene, ikke sandt?
Han havde kommandoen over den niendes første kohorte.
Selvfølgelig. Den niende.
Envær Romer husker den niende.
Nu vi taler om den niende,
har der været visse rygter omkring muren.
Rygter, rygter.
Britannien er fyldt med rygter.
De siger at Ørnen er blevet set,
modtagende en gudelig ære i et stamme tempel langt mod nord.
En Ørn i hænderne på det malede folk, et farligt våben.
Man undres over hvordan en Romer kunne give slip på den.
Hvis det er sandt,
skulle vi så ikke gøre noget. Hvad siger Rom?
Ørn tabt, ære tabt. Ære tabt, alt tabt.
Rom ville elske at få Ørnen tilbage,
men politik er politik,
ingen senator ville sætte tusinde af liv på spil,
for en skadet Legion.
Mine hænder er bundet.
Ikke hvis du sendte en mand.
Nord for muren?
Ingen Romer ville overleve der oppe.
- Har nogen prøvet? - Nej...
men det pointen, militært. At prøve, ville være at fejle.
Hvordan ved du det?
En mand kan gemme sig hvor en hær ikke kan.
Ingen ville nogen sinde vide at han var der.
- Det er for risikabelt. - Helt rigtigt.
Tabet af den niende var ydmygende nok,
uden at tænke på endnu en menigsløs død.
Marcus.
Du kan ikke lade sådan en som ham gøre det her ved dig.
Han har ingen ide om hvordan du og Jeg, levede vores liv.
Ligesiden Jeg har kunne huske,
har Jeg altid bestræbt på at blive soldat. ligesom min far.
Det ved Jeg.
Jeg kan stadig se ham, ride bort for sidste gang.
Jeg kan stadig føle hvor stolt Jeg var.
Min far...
Centurion for den første kohorte i den niende Legion!
Kan du forestille dig noget mere pragtfuldt,
end at være en soldat?
At tjene Rom, med mod og trofasthed.
- Men det gjorde du, søn. - For hvad? For hvad?!
- En ærefuld afsked? - Det er skæbnen.
Det er i gudernes hænder.
Da Jeg blev Centurion,
spurgte de mig, hvor Jeg ville gøre tjeneste.
Jeg kendte svaret før de havde stillet det.
Britannien.
Det er der min far mistede Ørnen.
Det er der hvor Jeg skulle vinde så meget hæder,
Så ingen Romer ville turde nævne hans navn igen.
Og hvad gør Jeg nu?
Hvad gør Jeg? Jeg sidder, og høre på en eller anden forkælet politiker's søn,
svine vores navn til!
Jeg vil ikke sidde i en villa, resten af mit liv,
rådne og huske.
Hvis Jeg ikke kan genvinde min famillie's ære,
ved at være soldat,
så gør Jeg det ved at finde den mistede Ørn.
Det kan du ikke.
Ingen Romer vil overleve nord for muren alene.
Det kan du ikke.
Så tager Jeg Esca med.
Jeg kan bruge hans kendskab, han taler deres sprog.
- Esca? - Hvofor ikke?
Fordi han er en Britte.
Han er måske ikke fra nordsiden af muren,
men han er en Britte.
Og han vil skære din hals over det øjeblik i er alene.
- Det ville han ikke gøre. - Hvordan ved du det?
- Han gav mit sit ord. - Hans ord?
Han er en slave.
Han siger hvad han siger, og gør hvad han gør,
fordi han skal.
Når du først er på deres område.
Hvis Jeg tager fejl...
så må Jeg dø.
Og det er sådan det skal være.
Hvor skal du hen?
Nord på.
Har de ikke sagt, at det er der verden ender?
Bare åben porten, soldat.
Vi ses på den anden side, Romer.
Hvem har gjort det her?
vilde krigere.
Du ved, nogle gange, drømmer Jeg...
At Jeg finder min far i live her oppe.
Og at han overlevede i et eller andet gemmested?
Er det derfor du er her?
For at finde din far?
Nej.
Vi er her for at finde Ørnen.
Hvordan kan et stykke metal betyde så meget for dig?
Ørnen er ikke et stykke metal.
Ørnen er Rom.
Den er et symbol på vores ære.
hver sejr, hver præstation.
Hvor end Ørnen er, kan vi sige...
Det der gjorde Rome.
Du ville ikke forstå det. Hvordan kan du det?
Min far var Cunoval,
Bærer af Briganternes blå krigs skjold.
Herre over fem hundrede spyd.
For syv år siden, tog i vores land.
og vi gjorde oprør.
Min far og to brødre døde.
Også min mor.
Min far dræbte hende før legionærene brød igennem.
Han vidste hvad de ville gøre ved hende.
Hun knælede foran ham og han skar hendes hals over.
Det gjorde Rom også.
Højlandet.
- Hvilken vej? - Det er op til dig.
Fem tusind mænd kunne forsvinde i en enkelt dal.
Der er tusindvis af dale.
Du kan lede i månedsvis og stadig intet finde.
Nord.
Hvem vi end møder, lader du mig føre ordet.
Hvis de finder ud af at du er Romer,
slår de dig ihjel.
Og mig.
Kig ikke.
Der er tre vilde krigere bagved dig, på den anden side af floden.
Hvor mange bagved mig?
Jeg kan ikke se nogen.
De er der.
Er du parat?
Næste gang, så tøv ikke.
Bliv tilbage.
Han kan huske Legionen marchere nord på.
men de kom ikke denne vej tilbage.
Han må vide mere end det.
Det siger han ikke.
- Spørg ham igen. - Nej.
Hvad gør du?
Nu det nok! Nu det nok!
Ikke flere lege, ikke flere løgne!
Spørg ham hvor legionen tog hen.
Spørg ham!
Dræb ham!
Dræb ham.
Gør det, nu!
Hage-rem's ar.
Det er kun Romer hjelme der gør det.
Han er legionær.
Hvad vil du med mig?
Hvad er dit navn?
De kalder mig Guern.
Mit navn...
er Lucius Caius Metellus.
Niende legions første kohorte.
Hvordan har du overlevet så længe her oppe?
Min stamme bliver kaldet selgovaerne.
De tog mig til sig, gjorde mig til en af dem.
Jeg har en kvinde, to sønner.
Mit liv er her nu.
Jeg stoler ikke på ham.
- Han er en desertør. - Det ved vi ikke.
Han er stadig en Romer.
Han var en Romer da han løb.
Jeg ved ikke hvad din far's ordre var, men...
Alt hvad Jeg ved er...
at vi fortjente det.
Hvorfor skulle de gå mod nord?
Her er ikke noget værd at erobre.
Kunne de ikke være tilfredse med hvad de havde?
De skal altid straffe og forsætte,
på udkig efter flere erobringer, flere territorier, flere krige.
Bare fortæl mig hvad der skete.
Da ordren kom til den niende om at marchere nord på,
var det efterår.
Det værste vejr de havde haft i årevis.
Vi marcherede i uger, intet tegn fra dem.
Pludselig, dukkede de bare op ud af disen.
Vi kan høre de, tager mændene bagude,
en efter en.
Til sidst, opgav vi at finde en åben plads,
så vi vendte om og stod front mod dem.
Disse sidste par dage i Legionen,
Har Jeg aldrig været mere bange.
Vi kæmpede ryg mod ryg.
Ingen søvn,
vi pissede hvor vi stod.
De kom efter os som dyr.
Det her er drabs stedet.
Alle de nordlige stammer var her.
Men de værste,
var sæl folkets malede krigere.
de huggede fødderne af de døde.
så deres sjæl ikke kunne vandre ind i evigheden.
De brugte disse sten som altre, til at dræbe officerene.
De rev deres hjerter ud mens de stadig var i live.
Vi kunne høre dem blive ofret.
Og min far?
Hvad skete der med ham?
Den sidste gang, Jeg så din far,
Var han omringet af Sæl Folkets krigere.
Døde han kæmpene?
- Om han døde kæmpene? - Det ved Jeg ikke.
Jeg løb før det var slut. Det gjorde mange af os.
- Din kujon. - Nej.
Du var her ikke.
Du ved ikke hvordan det var.
Hvem har Ørnen?
Man siger at Sæl Folket har den.
Hvordan finder Jeg dem?
Det ved han.
Han er Briganter.
De kæmpede her.
Du har altid vist at dette sted eksiterede, ikke sandt?
Vi har spildt uger på at lede efter det.
Og du kunne hele tiden have fortalt mig det.
Din stamme var der.
Og de slagtede min far's mænd som hunde.
Din far kom for at dræbe!
Han kom for at straffe os,
fordi vi ikke ville bøje os i Rom's navn.
Ja, Jeg har hørt om dette sted.
For mig og alt mit folk,
- er det et sted for helte. - Hvor vover du?
Du er stadig min slave!
Og du ville ligge død i en grøft uden mig!
Jeg reddede dit elendige liv!
Hvem er du?
Jeg er Esca.
Søn af Cunoval.
Briganternes slagne høvding.
Hvem er du taler til med Romersk tunge?
Min slave.
Det er sandt.
Deres guder giver dem alle det samme ar.
Min far vil gerne se sådan en slave.
Du er min gæst.
Du må lære din slave ikke at tale til dig på den måde.
Vi vil hjælpe dig.
Nej! Hvad sker der?
Nej! Esca?
Esca? Esca!
Var jagten god?
Den var god, far.
Vil du også have at Jeg skal spise disse mennesker?
Jeg kommer med en gæst, Esca.
Cunoval's ældste søn,
Briganternes slagne høvding.
Og hans slave.
En Romer.
Har slaven et navn?
- Marcus Flavius Aquila. - Marcus Flavius Aquila.
Jeg har haft mange Romere med til min by,
Marcus Flavius Aquila.
men aldrig med deres hoved siddende på deres krop.
Du er velkommen Esca, søn af Cunoval.
Kom. Spis med os.
Esca. Esca, Hvad sker der?
Du er min slave.
vis ham hvor han skal hen.
Hvordan ved du han ikke er en spion?
Han gav mig sin ed.
Han ville ikke vove at være ulydig.
Og aldrig efterlade mig.
Jeg har set mange Romere,
han er ikke så brutal som dem.
Dig!
Kig væk, slave!
Hvad er der?
Han kiggede på min søster.
Alle Romere er brutale.
Jeg har set hvad de gør med deres fanger.
Sådanne mennesker er ikke til at stole på.
PÅ knæ.
På knæ!
Ned på knæ!
Gør det!
Hvis det passer dig...
så dræb ham.
Nej.
Du er min ærede gæst, og han er din ejendom.
Så længe du stoler på ham,
lever han.
Når Jeg får chancen,
Slår Jeg dig ihjel.
Det er nu vi skal slå til.
Få fat i sydens store fugl,
og fuldfør vores klan brødres femten årige sejr.
Ved de nye spyds ceremoni, vil vi spørge den Hornede.
Hvis han velsigner vores ønske, vil vi marchere mod syd.
Se, den mægtige Ørn!
Marcus.
Marcus! Marcus!
Det er nu.
Vi er nødt til at gøre det nu.
Det er vores eneste chance. imens de sover.
Jeg troede, Jeg havde mistet dig.
Hurtigt.
Det er der ikke tid til. Kom nu.
Vi skal afsted nu!
Hvor har du min far's ring fra?
Bare endnu en død Romer.
Kujonen knælede for mig og bad for hans liv.
Hvad sagde han?
Vi skal afsted.
Esca?
- Rejser du? - Ja.
Kan Jeg komme med?
Gå tilbage til din famillie.
Min far bliver vred.
Sig til ham,
når han vågner,
At Esca er ked af det men han er nødt til at rejse.
Men ikke før han vågner. Forstår du?
Esca?
Hvis han vækker dem, er vi døde. Og det ved du.
Han har ingen grund til at beskytte os.
Stoler du på mig?
Han vil ikke forråde os.
Er de væk?
De er væk!
Hyp!
Kom så, kom så!
- Hvor mange dage er der til muren? - Hvis vi rider til, fire, måske fem.
De fanger os aldrig til fods.
- Har du set dem løbe? - Kom så, kom så.
Du er såret. Hvorfor har du ikke sagt det?
- Det er ingenting. - Det er dit dårlige ben. sæt dig.
- Vi har ikke tid. - Bare sæt dig.
I grotten... høvdingen. Hvad sagde han?
Kom nu, det er der ikke tid til nu.
De kommer.
De er en halv dag efter. Vinden lyver altid.
Ingen ild. Det er for farligt.
Det spiser Jeg ikke. Jeg er ikke brutal.
Så dø som en Romer.
Du har mistet meget blod.
Du er nødt til at få noget at styrke dig på.
Spis.
Vi skal afsted.
De kan tage genveje hestene ikke kan.
Kom nu, fortsæt. Kom nu!
Nej!
Vi er nødt til at holde os til floden. De vender snart om.
- Hvile. - Det kan vi ikke.
Du er nødt at få hvile!
Marcus!
Du er nødt til at hvile.
Kom så.
Jeg kan tage ikke afsted.
Jo, du kan. Du er bare nødt til at hvile.
Tag Ørnen. Hvis du finder heste kommer du tilbage.
Hvis ikke, så fortsæt mod syd!
Vær sikker på, at den kommer tilbage til Rom.
Jeg efterlader dig ikke her.
Vanære mig ikke. Tag den.
Jeg kom så langt med dig,
Jeg vil ikke forlade dig.
Esca, det er en ordre.
Tage den.
Jeg gav en ed på at,
aldrig at forlade dig!
Hvis du vil ha' at jeg skal tage afsted,
så frigiv mig.
Giv mig min frihed.
Du er fri.
Du er fri min ven.
- Tag den. - Nej.
Jeg vender tilbage.
Legion! holdt!
Din far's Legionære.
Du tog fejl.
De døde kan leve.
Min skam ville ikke tillade mig at sige det det her før,
men Jeg så din far dø.
Ligemeget hvad andre siger, så var han ikke en kujon.
Han forsvarede sig, til det sidste.
Jeg så det.
Den sidste Romer der holdte Ørnen var din far.
Din ordre, sir.
Du har æret min far's minde nok.
- Du behøver ikke at gøre dette. - Nej.
Da Jeg løb fra din far,
løb Jeg fra mig selv.
Giv din ordre, sir.
Gør klar til at forsvare Ørnen!
Esca!
Til dem der vil forråde deres egne,
Vil Jeg vise dig hvordan vi ordner dem.
Sværderne ud!
Lad os huske de mænd der kæmpede og døde,
i ærens navn.
Romere og Britter.
Min far og din.
Fædre...
Brødre...
Sønner...
Må fred og ære følge jer.
Må i ikke kende til mere strid.
Må jeres sjæle flyve og svæve.
med den niendes Ørn.
For min far.
Min kære dreng!
Jeg lykønsker dig, Rom lykønsker dig.
Din famillie's gode navn er genoprettet.
Senatet vil gendanne den niende,
måske kan vi belønne dig med den's kommando.
Jeg ved det ikke hvordan gjorde du det.
- Kun med hjælp fra en slave. - Han er ikke en slave.
Og han kender mere til ære og frihed, end du nogen sinde vil.
Så, hvad nu?
Det destemmer du.